Synkässä, synkässä metsässä oli synkkä, synkkä talo.
Ja siinä synkässä, synkässä talossa oli synkkä, synkkä huone.
Ja synkässä, synkässä huoneessa oli synkkä, synkkä nainen.
Ja synkän, synkän naisen sisällä oli synkkä, synkkä sielu.
Niin synkkä, ettei sen sisään päässyt mikään.
Ei valo taikka rakkaus.
Häneen iski kaipuu.
Kaipaus, jota hän ei ymmärtänyt.
Mutta uuneen tuuditetut synkät halut
heräsivät jälleen.
Vaikka hän etsi valoa, hänet oli luotu pimeyteen.
Hän ei muusta tiennyt.
Hänen sisällään kasvoi valo.
Ja kun koitti aika tuoda pimeyteen valoa,
oli valokin täynnä pimeyttä.
Hänen surunhuutonsa kaikuivat noidutussa ilmassa,
kun hän palasi sen ihmisen luo, jota kohtaan teki väärin.
Mutta tällä kertaa mies tunsi pahuuden, josta nainen oli syntynyt.
Harmaudesta ja udusta
hän astui esiin.
Raivoisan vihan henki.
Ei valoa, ei mustaa. Ei valkoista.
Vain synkkä punaisen jano.
Pimeydessä ei ole paikkaa valolle.
Niinpä synkkä, synkkä nainen syöstiin takaisin yöhön.
Tämä metsässä kidutettu omituinen nainen
on ilmeisesti jatkanut elämäänsä pimeydessä.
Teille siellä toisella puolella: olkaa hyvin varovaisia.
Hän voi olla siellä juuri nyt.
Piileskellä huoneesi pimeimmässä nurkassa.
Olen Rod Wilson. Tervetuloa "Painajaisradion" pariin.
Täällä kauhutarinat eivät koskaan pääty.
Muistutan rakkaille kuulijoille, että olen aina täällä teitä kuuntelemassa.
Odotan tarinoitanne yliluonnollisista kokemuksista.
Tämä on erityinen yö, sillä voimakas myrsky lähestyy.
Istutte varmaan kotonanne kuunnellen, kuinka sade ropisee ikkunoihin.
Ja kuinka tuuli ulvoo raoissa.
Ensimmäistä puhelua odotellessa kerron teille pienen tarinan.
Muistan ensi kerran, kun näin ruumiin.
Se oli isoäitini.
Hän kuoli yksin makuuhuoneessaan.
Ambulanssi tuli, mutta he eivät voineet mitään.
Olin tuolloin kahdeksan
ja seisoin salaa ovella katsomassa.
Näin äidin ottavan jotain isoäidin taskusta.
Hän asetti ne isoäidin silmille.
Olin kauhuissani.
Melkein tuli pissa housuun.
Mutta rauhoituttuani katsoin tarkemmin
ja tajusin, että ne olivat kolikoita.
Kaksi pientä kolikkoa isoäidin silmien päällä.
Myöhemmin kysyin äidiltä, miksi hän laittoi kolikot silmille.
Ja hän kertoi.
Aikoinaan ihmiset uskoivat,
että joki erotti elävät kuolleiden valtakunnasta.
Maan alle päästäkseen kuolleiden piti ylittää Aheronin joki
lautalla, jota ohjasi lautturi Kharon.
Hän vaati maksuksi kolikon.
Tämä perinne siirtyi sukupolvelta toiselle.
Tämä tuo mieleen toisen tarinan, jonka kuulin Australiassa.
Pieni tyttö joutui hyvin erikoiseen ja karmivaan työhön.
Sinun on päästävä tuosta pelosta.
Kuolema on elinkeinomme.
Entä jos sinä kuolet?
-Kuka minusta pitää huolta? -Siksi sinun onkin opittava.
Me varoitimme häntä.
Tuo varusteet.
Hän putosi satulasta.
Yritämme saada hänet elävän näköiseksi.
Ainoa muisto, joka meille jää.
Mary.
Mary!
Mary...
Se on tyttäreni nimi.
Aloitetaan.
-Koska hän kuoli? -Kaksi viikkoa sitten.
En minä pysty.
Mary. Tärkeintä on, että he näyttävät elävältä.
Pieni tyttöni... Oma kulta!
Minä varoitin häntä! Kielsin häntä... Minä kielsin.
-Jatka sinä tästä. -En minä pysty.
Saat nuken takaisin, kun olet tehnyt niin kuin käsken.
Tärkeintä on elävyys.
Emme saaneet estettyä...
Me laitamme hänet kauniiksi.
Putosi hevosen selästä. Niska... Hänen niskansa.
Niska murtui.
Mary, pieni tyttöseni.
Suttuinen.
Ajattelin vain,
että hän näyttäisi elävämmältä.
Se kaakki tappoi tyttöni.
Onko valmista?
Niin elävän näköinen.
Ystävänpäiväksi ehdotamme pehmoleluja
tai Billin lahjakoria, jossa on karkkeja, kukkia tai tekokukkia.
Ota parhaat päältä. Bill on käynyt tukussa, ja uutta tulee päivittäin.
Muista, että Billin lahjapuodista löydät sopivat kukat häihin,
merkki- ja syntymäpäiville, sairaalapotilaille ja hautajaisiin.
Osoite on East Jackson Street 704 Mariannassa.
Näin vartin yli puolen yön muistutan, että Painajaisradioon voi soittaa
ja kertoa hyytävimmistä kokemuksistaan.
Kuka linjalla onkaan.
Haloo?
Onko siellä joku?
Tämä on erikoinen yö.
Tänään voi tapahtua kamalia.
Se tuntuu ilmassa.
Haloo?
-Hei, Rod. -Onpa seksikäs ääni. Mahtavaa.
-Mikä nimesi on? -Mirna.
Sinäkö soitit juuri äsken?
Ei, soitan ensi kertaa tähän ohjelmaan.
-Mistä soitat? -Minneapolisista.
-Missä synnyit? -Olen Kroatiasta.
Balkan on hienoa seutua. Mistä tarinasi kertoo?
Se ei tapahtunut minulle,
mutta on silti oudoimmasta ja kamalimmasta päästä.
Mutta yliluonnollinen se ei ole.
Kerro.
Tämä tapahtui 80-luvulla yhdelle tytölle Saint Paulista.
Tämä nuori nainen oli tapaamassa unelmamiestään.
Häntä pelotti ja hermostutti,
ja hän halusi näyttää upealta. Ymmärräthän, Rod?
Hän valitsi vaatteita kauan, ja tajusi miehen tulevan ihan kohta.
Hän pesi kiireesti hiukset, muttei löytänyt kuivuria.
Hän teki jotain todella typerää.
Hän yritti kuivata hiukset mikrossa.
Hän aktivoi turvalukon ruuvimeisselillä.
Hän työnsi päänsä uuniin ja käynnisti.
Usko pois. Hänen päänsä räjähti.
Hänen löytäjänsä kertoivat veren roiskuneen seinille.
Aivoainetta oli kaikkialla.
Eikö tuo ole kaupunkilegenda?
Ei kai kukaan voi olla noin typerä.
Saahan turhamaisuus joskus tekemään hölmöjä.
Minut mukaan lukien, en ole sellaisen yläpuolella.
No, minäkin olen välillä turhamainen.
Ei siinä mitään väärää ole. Onko sinusta?
Se lasketaan seitsemään kuolemansyntiin.
Tulee mieleen eräs toinen tarina.
Tarina samanlaisesta naisesta kuin kaupunkilegendassasi.
Hyvin turhamainen nainen.
Yhtenä päivänä hän törmäsi johonkin aivan odottamattomaan.
Kerronko?
Kerro pois.
Pysy kuulolla, sillä kerron sen pian.
Olet näemmä taas eronnut.
Kenen kanssa leikittelit tällä kertaa?
Vaikka mitä sen on väliä.
Tuollainen tähti vetää miehiä puoleensa kuin liekki yökkösiä.
Katso suuria hetkiäsi. Siinä ne ovat.
Los Angeles. New York.
Pariisi.
Tokio.
Milano.
Hyvä luoja, muistatko Milanon?
Se ei ollut paras hetkemme.
Kuulen vieläkin Adamin äänen. "Ette enää saa töitä täältä, blaa, blaa."
Mikä draamakuningatar.
Elämäni kohokohta.
Ja kaikkien vuosien jälkeen
sinulla on vieläkin 20-vuotiaan hiukset.
Täydelliset latvat.
Niin tasainen väri.
No...
Miksi hiukset ovat niin kiehtovia?
Se on paradoksi, kulta.
Koska hiukset ovat oikeasti
kuollutta solua.
Kuinka jokin kuollut
voi olla niin täynnä elämää?
Pehmeää.
Ihanaa.
Siinä on sanoinkuvaamatonta lämpöä,
joka houkuttaa puoleensa.
Ne ovat ovela ja kavala viettelyksen väline.
Niistä voi syttyä kaunis ihmissuhde.
Ne voivat sen nopeammin kuin ehdit haroa niitä sormillasi.
No niin. Tiedänhän minä.
Sellaista elämä on.
Vaikka tosin...
...sinulla oli onnea.
Tällaisia hiuksia
näkee ainoastaan
hyvin
harvoin.
Sinun ei tarvinnut tehdä töitä sen eteen.
Tai ansaita sitä.
Sinä vain synnyit, ja siinä se.
Siinä se.
En yritä vihjata, että minun
uskomaton ja omaperäinen stailaustaitoni
vaikutti urasi nopeaan nousuun.
Mutta toisaalta
on vaikea nähdä, missä olisit ilman minua.
Eikö niin?
Amerikkalainen filosofi sanoi kerran:
"Niillä, jotka saavuttavat suurempaa
menestystä synnynnäisten lahjojen avulla
ei ole moraalista oikeutta suurempaan onneen."
"Sillä
nuo lahjat ovat arvottomia, ellei yhteiskunta niitä arvosta."
Yksinkertaisemmin sanottuna:
Sinua on siunattu ainutlaatuisilla hiuksilla.
Ja tämän siunauksen avulla
olet elänyt hyvän elämän.
Olet katsonut alentuvasti tavallisten ihmisten elämää.
Vakuuttuneena siitä, että menestys on omaa ansiotasi.
Etkä kertaakaan
tullut ajatelleeksi, että voisit jakaa hyvän onnesi
näiden tavisten kanssa.
Niiden, jotka paiskovat paskaduuneja
ja elävät huonoissa parisuhteissa.
Mutta tänään
voit hyvittää kaiken.
Nyt, kun onnekkaista geeneistäsi ei ole enää hyötyä sinulle.
Sillä et sinä muilta osin niin täydellinen ole.
En vie sinulta mitään.
Minä vain kierrätän uudelleen sinusta saatavan materiaalin.
Annan jollekulle toiselle,
vaikka tavalliselle luuserille,
tilaisuuden loistaa.
Ymmärrän pelkosi.
Toki ymmärrän.
Älä huoli.
Ihmisen hius kestää kymmenien tonnien painon.
Sillä lailla.
Meidän onneksemme
ihmisen päänahka
ei kestä.
SYLVION KAMPAAMO LUONNOLLISIA HIUSTENPIDENNYKSIÄ
Silvion hiustenpidennykset ovat markkinoiden parhaat.
Ei epäilystä, täyttä luomua.
Älä vaihda kanavaa, sillä palaamme katkon jälkeen.
Oven kädensija irtoaa, kun aloitamme syys- ja talvialen.
Aloitamme lauantain muotoja korostavilla housuilla ja hameilla: puoleen hintaan.
Pukuja niin työhön kuin juhliin puoleen hintaan.
Nuorten vaatteet, puoleen hintaan.
Pehmeät villapaidat puoleen hintaan. Ja tietenkin myös korut puoleen hintaan.
-Kolme, kaksi, yksi... -...syys- ja talvialessamme.
Haloo?
-Ohjelmasi on paska. -Vai niin?
Kerro toki syy. Kysyisin nimeäsi,
mutta sinunlaisesi haluavat yleensä pysyä nimettöminä.
Voin hyvin kertoa nimeni. Olen Jules. Jules Keefer.
Ja toistan äsken sanomani: ohjelmasi on täyttä paskaa.
Haluatko kertoa syyn?
Kerrot tarinoita vain olemattomista asioista.
Täytät ihmisten pään hölynpölyllä.
Aaveet eivät pelota sinua.
Eivät tietenkään. Todellisuus on pahempi.
Tuosta olen samaa mieltä, Jules.
Arjessa tapahtuu aivan kammottavia asioita.
Paljon pahempia kuin kauhuleffoissa.
Kuten sanonta kuuluu, todellisuus on usein tarua ihmeellisempää.
Mutta minun kuuntelijani haluavat toisenlaisia tarinoita.
No, kuuntelijasi eivät olekaan kovin fiksua porukkaa.
Hyvä on, Jules Keefer. Miten olisi tämä?
Jospa kerron sinulle tarinan tosielämästä?
Tämän aidompaa ja hyytävämpää tarinaa tuskin enää kuulet.
Ei aaveita, ei kummitustaloja.
Ihan elämää itseään.
-Oletko kuullut Willie Binghamin jutusta? -En.
Niin oletinkin.
Turvavyö kiinni, Jules Keefer.
Valmistaudu tarinaan, joka vie sinulta yöunet.
Muistan kaksi Willie Binghamia.
Toinen oli kauhusta kalpea tuomion tultua.
Ja toisen monen amputoinnin jälkeen.
Ensimmäinen on jäänyt toisen kivuliaaseen varjoon.
Minä olin ensimmäinen johtava kirurgi.
Minut valittiin osavaltion uuden kuolemantuomiolinjauksen mukaisesti.
Tehtäväni on valvoa hoitorutiinien tasoa,
jotta vangit eivät kärsi amputoinneista tarpeettomasti.
-Aiotteko leikata käteni irti? -Kyllä.
Ei käy!
Olette murhaaja, hra Bingham.
Hei, vartija!
Tämä ei ole reilua.
Tapoin kyllä tytön, mutten ollut oma itseni.
Se johtui viinasta. Ja huumeista.
Ne nostivat pintaan jotain rumaa.
Ne sanovat, että silvoin hänet. En ikinä...
-Leikkaus on lähinnä symbolinen. -Symbolinen?
Sittenhän tässä ei ole mitään hätää.
Minä varmistan, ettei teille koidu tarpeetonta kärsimystä.
Eikö tätä voi hoitaa kuten ennen? Teloittakaa minut. Nirri pois.
Haluamme esimerkkitapauksen. Se on tilaisuus hyvitykseen.
Tuomioon voi tulla lievennys toisen tai kolmannen leikkauksen jälkeen.
Kolmannen?
Tule nyt.
Peittäkää kohta.
Eloonjääneet perheenjäsenet päättävät, kuinka kauan leikkaus kestää.
Jatkakaa.
Näin käy, kun tekee rikoksia.
Olkaa kunnolla, lapset. Sillä tätä ette halua.
Ei. Tätä te ette halua!
Merkkaa.
Maaliskuussa hra Binghamilta poistettiin oikea käsi ja vasen jalka.
Jatkakaa.
Voitte jatkaa.
Hra Bingham.
En tunne mitään.
Missä johtava kirurgi on?
Leikkausten jatkuessa
Binghamia esiteltiin ongelmanuorille julkisissa kouluissa.
Hänen kätensä...
Kannattaa olla kunnolla.
Ellette halua tämän näköisiksi.
OMA VIKA!
Vaikka Bingham toipui hyvin fyysisesti,
hänen mielensä mustui kolmannen leikkauksen lähestyessä.
Yläkerran pojat ovat tyytyväisiä edistykseesi, Willie.
Tuskin perhe enää haluaa enempää.
Binghamilta vietiin leikkauksessa vasen käsivarsi ja oikea jalka.
Kaikissa tehtävissä on vaikeat hetkensä.
Välillä minun on vaikea nähdä tässä mieltä.
Murhaaja!
Sekasikiö.
Jännitteet kasvavat kaikkialla maassa.
Tänään puhkesi mielenosoituksia tätä monen mielestä
julmaa ja barbaarista rangaistusta vastaan.
Kaiken keskiössä on 38-vuotias vanki William Bingham,
joka tuomittiin koulutytön raiskauksesta ja murhasta...
Hyvältä näyttää.
Voitte jatkaa.
Hra Bingham luovutti munuaisen ja keuhkon.
Vankien elimet ovat pieni, mutta kasvava tulonlähde yksityisvankiloille.
Hoitaja!
Niin, hra Bingham?
Vievätkö he minulta nyt oikean vai vasemman jalan?
Se on...vasen jalka, hra Bingham.
-Vasen jalka. -Vasen jalka.
Viiden kuukauden päästä määrättiin viides leikkaus.
Älkää tehkö tätä.
Rauhoittukaa. Se on pian ohi.
Hra Bingham menettäisi miehisyytensä.
Willie...
Kaikki hyvin?
Onko kipuja?
Willie?
Sen päivän jälkeen en nähnyt hänen enää itkevän.
Ei hän enää puhunutkaan minulle.
Matkalla viimeiseen leikkaukseen hän ei näyttänyt mitään tunteita.
Häneltä poistettiin korvat, nenä ja kielenkärki.
Laserilla poistettiin ihokarvat.
Pärjäsimme loppuun saakka, Willie.
Siitä on viisi vuotta.
Hra Binghamin huone on kauimmainen yläkerran eteläpäädyssä.
Valo on aina päällä.
Ja minä tiedän, että hän on siellä. Tuijottaa kattoa.
Kuolemanhiljaisena.
Paitsi joka kuun viimeisellä viikolla.
Silloin käymme Binghamin kanssa lukioissa.
No, kelpasiko tarina?
Se oli valetta, ei tuollaista tapahdu.
Voit tarkistaa netistä. Heippa, alat käydä jo hermoille.
Haloo?
Hei, Rod.
-Mikä nimesi on? -Melissa.
Ja se äskeinen soittaja oli kusipää.
Ohjelmasi on tosi hyvä.
Älä välitä, Melissa. Idiootteja riittää, kuuluu työnkuvaan.
Keskitytään tähän puheluun. Onko sinulla kauhutarina kerrottavana?
Sattuu olemaan.
Kerro.
No, jokin aika sitten tyttäreni alkoi käydä tanssitunneilla.
Mieheni ystävä antoi hänelle tunteja todella vanhassa teatterissa.
Kävin pari kertaa mukana, ja se oli vähän pimeä ja synkkä paikka.
Alkuun tyttö oli iloinen ja viihtyi hyvin,
ja edistyi nopeasti.
Mutta sitten opettaja sairastui ja kuoli pian.
Hänen tilalleen tuli nuorempi opettaja, mutta se ei ollut enää sama asia.
Tyttäreni menetti halunsa
ja intonsa tanssimiseen.
Sitten hän kertoi, että siellä tapahtui omituisia asioita.
Hän näki lavalta oudon varjon salin takaosassa.
Aloimme huolestua toden teolla,
ja sanoimme, ettei hän saa enää jatkaa.
Rod? Oletko vielä siellä?
Täällä ollaan...Marta.
-Anteeksi mitä? -Tarinasi.
Tulee mieleen "Espanjalainen tanssijatar". Tiedätkö sen?
-Enpä taida. -Minäpä kerron.
Kun olin 14-vuotias,
vanhempani kuolivat.
Vähän sen jälkeen tuli ensimmäinen kerta.
Kipu.
Kammottava.
Ja se oli
vasta alkua.
Voitko hyvin nyt?
Hieman pahoinvointia on ollut,
mutta se voi johtua ruuasta.
Jos haluat, voin tulla hakemaan sinut puolen tunnin päästä.
Ei tarvitse.
Olisin mieluummin kanssasi,
mutta välillä on tehtävä iltatöitä.
Ei se mitään, Luis.
En halua vaikuttaa määräilevältä, enkä ole isäsi...
-Ostitko kukkia? -Ostin minä.
-Valkoisia tuhatkaunoja? -En ole tyhmä.
-Yritä ottaa rauhallisesti. -Hyvä on.
Tajusin juuri, että voin nukkua naapurin luona.
Onko pakko vaivata muita?
Olet tarpeeksi vanha asumaan itsenäisesti.
Joo.
Ota nyt vain rauhallisesti.
Ja soita, jos on jotain. Tulen myöhään kotiin.
Älä turhaan valvo odottamassa, lepää vain.
-Selvä. Nähdään huomenna. -Nähdään.
Ja muista, että rakastan sinua.
Kaikki hyvin? Et näytä terveeltä.
Ihan hyvin.
Sinulla on nyt vaikeaa. Jos haluat puhua, niin sano vain.
Ei, kiitos vain. Näin tässä nyt vain kävi.
Muistatko ensiesiintymisesi?
Olit aivan hermona, ja minä sanoin: "Sinne vain lavalle!"
Se meni hienosti.
Pitää mennä.
Jos jokin pelottaa, kohtaa se. Älä kätke sitä.
Se vain pahenee.
Pitää ehtiä bussiin.
Ei, ei!
Marta? Marta?
-Luis! -Marta!
-Tule heti tänne! -Rauhoitu.
-Täällä on joku. -Rauhoitu nyt.
Hengitä syvään.
En tiedä, mitä siellä tapahtuu, mutta luota minuun.
-Marta. -Mitä?
Kuuntele. Avaa ovi.
Mitä?
Avaa ovi, Marta. Ole kiltti.
En antaisi kenenkään tehdä sinulle pahaa.
Sitä minä sanon koko ajan. Et ole enää pikkutyttö, vaan nainen.
Käyttäydy sen mukaan ja päästä sisään.
Marta!
No niin, tyttäreni.
Avaa ovi.
Kaikki menee hyvin.
Rakastan sinua.
Marta, anna anteeksi.
Tiedät, että rakastan sinua enemmän kuin mitään. Olenhan osoittanut sen.
Ei!
Marta, et ole enää pikkutyttö.
Olet jo nainen.
Pahimmat hirviöt piilottelevat läheisten ihon alla.
Olin 16, kun hän tuli viimeistä kertaa.
Kipu ei enää palannut.
Ei koskaan.
Eläkeläisille erikoisalennuksia ja ilmainen bussi valittuun paikkaan.
Soita matkatoimistoosi ja lähde jo huomenna.
Vietä makeaa elämää Bahamalla.
Nyt Huonekalumestarilta on tullut uusi alennuskuvasto.
Ja se on täynnä upeita tarjouksia joka huoneeseen.
Televisiot, videot, keittiökalusteet ja patjojen loppuunmyynti!
Ilmainen muki kaikista ostoksista.
Tänään, rakkaat kuulijat, on tekeillä jotain todella uskomatonta.
Täytyy myöntää, että pelottaa hieman.
Saatan toki kuvitella.
Onko teille käynyt niin?
Muistan, kuinka lapsena kokoonnuimme kertomaan kummitustarinoita.
Illan päätteeksi kukaan ei saanut unta.
Mielikuvituksen voima on vaarallinen.
Mutta nyt tuleekin uusi puhelu.
Haloo?
Auta minua. Auta.
Minä tarvitsen apua.
Haloo? Kuka siellä?
Olen kauhuissani. Oikeasti, tarvitsen apua.
Onko tämä pilaa?
Ole kiltti, auta.
Rauhoitupa nyt. Mitä on tapahtunut?
Hän aikoo tappaa minut.
-Kuka? Kuka aikoo tappaa? -Hänen on tapetta...
Haloo?
Vau.
Mitähän tuo mahtoi olla?
Kuule. Jos se ei ollut pilasoitto, ja kuulet tämän:
Soita hätänumeroon. He voivat auttaa paremmin ja nopeammin kuin minä.
En edes tiedä nimeäsi tai osoitettasi.
Nyt pitää jatkaa.
Odotan soittoanne.
Tänään on tapahtunut paljon, ja olemme kuulleet hyviä tarinoita.
Miten olisi "Viikon aihe"?
Tämäniltainen liittyy metsään.
Tämä on metsäistä seutua, ja täällä on paljon syrjäisiä, synkkiä paikkoja.
Oletteko joskus eksyneet metsään? Nähneet siellä jotain outoa?
Kerron aiheeseen liittyvän oivallisen tarinan, jotta pääsemme tunnelmaan.
Päähenkilö on metsästäjä,
joka sattui olemaan keskellä metsää.
Hän metsästi kauriita.
Mutta juuri tänä päivänä
hän löysi jotain aivan muuta.
Jotain, mitä hän ei olisi osannut kuvitella.
Et saa kertoa tästä kenellekään ennen kuin tiedän, mitä tehdään.
Vien hänet nyt mökille ja järjestän kaiken. Minusta tulee rikas.
Tienaan ihan hemmetisti rahaa. Sikana.
Ajattelin, että vien sen joka ikiseen sirkukseen.
Nyt tämä poika rikastuu.
Metsästäjästä tuli saalis.
Ja teille siellä kotona:
Mitä luulette?
Moni meistä uskoo vieläkin merenneitoihin,
että heitä on keskuudessamme.
Että ne piileksivät syvimmissä ja pimeimmissä vesissä.
Kannattaa siis varoa, kun ensi kerran pulahtaa järveen.
Nyt seuraavan puhelun pariin.
Haloo?
Ole kiltti. Auta minua.
Ota rauhallisesti.
Haluan auttaa, älä katkaise.
Kerro nimesi, ja mitä tapahtui.
En ehdi puhua. Hän aikoo tappaa meidät.
Hän on aivan sekaisin, auta meitä!
Rauhoitupa nyt. Anna edes osoite, jotta voin soittaa poliisille.
Mikä osoite on?
Beagle...
Neljä, nolla, yksi.
Nyt en ihan kuullut.
Beagle Avenue, 5401!
Ei voi olla, se on tämä osoite.
No niin, pilapuhelu siis.
Hemmetin pilaa, vai mitä?
Auta!
Apua!
Ole kiltti, auta.
Isi!
Ja ystävänpäiväksi... Ystävänpä...Ystävänpäiväksi
ehdotamme pehmoleluja tai Billin lahjakoria,
jossa on karkkia, kukkia tai tekokukkia.
Ota omasi päältä. Bill palasi tukusta ja uutta tavaraa tulee päivittäin.
...kun alkaa syys- ja talviale.
En ehdi puhua. Hän aikoo tappaa meidät.
Hän on ihan sekaisin tänään, auta meitä. Hän aikoo tappaa minut.
Kamalinta kaikesta on epäilemättä se, että joku tunkeutuu kotiisi.
Kun joku murtautuu omaan kotiisi,
ainoaan turvapaikkaan maailmassa.
Juuri näin kävi Lydialle,
nuorelle englantilaiselle, kun hän tuli illalla yksin kotiin.
Huhuu?
Katie?
Rauhoitu, se on vain unta.
Lopeta.
Se on täällä. Hän näkee sinut.
-Ei siellä ketään ole. -Hän seisoo tuolla.
Sama juttu joka ilta. Nyt saa riittää.
Tuo on pelottavaa. Lopeta!
Takanasi...
Katie?
Auta minua, ole kiltti.
Isi!
Beagle...401...
Tervetuloa "Painajaisradioon".
Olen Rod Wilson,
ja tänä myrskyisänä yönä kerromme kauhutarinoita.
Sillä kauhutarinat eivät koskaan lopu.
Suomennos: Sami Siitojoki